-Tag dig sammen, Becca. -Hjælp mig!
Undskyld. Jeg gør, som du vil. Få dem til at stoppe. Det må ikke være forbi.
Slip mig. Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Kom nu!
Det bliver værre. Er det et jordskælv?
-Hvad snakker du om? -Kan du ikke mærke det?
Becca, hvad sker der?
Nej! Nej!
Se!
TI TIMER TIDLIGERE
Red Hennessy Hall! Red Hennessy Hall!
Hvad laver I? Pas på! Den kommer tilbage!
-Er I skøre? I blev næsten dræbt. -Trist.
-Hvad er der med jer? -Rolig. Der er meget at gøre her.
Hej, Max. Jeg har fået de nye bluser.
Hvad? Hvad mener du med, at du blev snydt?
Det er umuligt.
Du, hvor har du fået blusen fra? Hvor har du den fra?
Undskyld... Du, hvor har du fået den fra?
-Hej! Hvor har du købt din bluse! -Er den ikke fed?
-Jo, men hvor har du den fra? -Fyren solgte dem ved studenterforeningen.
I vil have dem, jeg har dem. 20 dollar stykket, find pengene frem.
Hvor har du fået dem fra? Det er mine.
-Jeg tilkalder vagten. -Forklar, hvorfor du sælger tyvegods.
-Hvem gav dig dem? -Hvis jeg solgte dem, fik jeg få en andel.
Godt. Hvordan får jeg fat i ham?
Giv mig dem.
Arun, nogen stjæler fra os. Ring til ham og aftal et møde.
-Sæt nu han opdager, hvem jeg er. -Designet er dit. Han stjæler fra dig.
Arun! Han hedder Elliot Carpenter. Ring, når det er på plads, så ses vi.
Den klæder dig slet ikke!
Hvordan føles det?
-Fandens. Hej, Ari. -Arun, er alt i orden?
Han kommer om en halv time. Sæt nu han smutter fra os.
Få ham til at føre dig til varerne. Ring, så kommer jeg.
Det her angår også dig, Arun.
Fandens, han er tidligt på den.
-David. Vil du ikke lukke mig ind? -Selvfølgelig. Kom ind.
-Så du vil købe? -Ja.
-Til dig selv eller videresalg? -Videresalg.
Må jeg se varerne? Bluserne.
Jeg må være forsigtig, David. Man ved aldrig, hvem der er spion.
Nej, undskyld. Jeg er nervøs, jeg har aldrig gjort det her før.
-Hvad er det? -Et ulovligt kæledyr, som jeg gemmer.
Man ved aldrig, hvem der er spion.
Vi smutter.
-Der er også demonstration i aften. -Er det her universitetsområdet?
-Det ser så anderledes ud. -Det ændrer sig altid. Væn dig til det.
-Går du i skole her? -Ja. Jeg fandt ud af, hvordan man snyder.
-1616 Farragut. -Bliv der, til jeg kommer.
-Du vil elske dem her. -Hvad? Nå, bluserne. Sejt.
-Er alt okay? Du virker lidt nervøs. -Nej, alt er fint.
Ved du, hvad der beroliger mig, når jeg er nervøs? At hænge op og ned.
-Hvad er det? -Det beroliger sjælen, hvis vi havde en.
-Prøv den. -Jeg skal faktisk gå nu.
Jeg insisterer.
-Man får et stort kick. -Jeg synes ikke om det her.
Du har god tid til at vænne dig til det.
-Ari, hjælp mig! -Jeg myrder dig!
-Vi finder en løsning. Halvdelen hver? -Hvad? Det er mine ting!
Hvad med 60/40? Du må forhandle lidt.
Ari, kom tilbage!
-Hvem fanden tror du, at du er? -En fyr, der spiller med, som alle andre.
-Ikke efter reglerne! -Regler? Det er problemet her.
For mange mure. Man skal ikke gøre sådan her.
-Dum situation. -Hjælp mig op!
Jeg hjælper kun mine partnere.
Herregud.
Jeg har brug for hjælp! Hjælp!
Åh nej. Han trækker ikke vejret!
INTET SIGNAL
Ring 112! Hvad er der med jer? Han skal jo have hjælp!
Ring 112!
Hvorfor er der ingen, der hjælper mig?
-Rør dig ikke. -Hvorfor ikke?
-Du faldt lige 13 etager. -Men jeg er uskadt.
Hvordan kan du være uskadt?
-Jeg føler mig uskadt. -Du bløder ikke.
-Alt ser så underligt ud. -Hvad mener du?
Jeg genkender stedet. Jeg har været her før, men...
Det ser anderledes ud. Forstår du det?
Ja, faktisk.
-Du skal på hospitalet. -Nej, det er nok ikke nødvendigt.
Jeg blæser på, hvad du synes. Kom med mig.
Tja... Alt ser fint ud.
-Jeg så ham falde 13 etager. -Men det hele ser fint ud.
-Alt ser fint ud. -Umuligt. Han faldt ned fra en bygning.
-Hav en god dag. -Hav en god dag.
-Men... -Hav en god dag.
Den er tom.
-Det var underligt. -Er dét underligt?
-Hvad hedder du? -Becca.
-Tak, Becca. -Det var så lidt.
Hvis du ikke skal noget i aften, kan vi...
-Av! Er du sindssyg? -Gør det ondt?
-Du stak mig i hånden! -Så forklar det der.
Vi bør måske tale med en anden læge.
Jeg har ikke brug for flere læger. Jeg vil finde ham, der stjæler kunder fra mig.
-Gå ikke. Vi skal forstå det her. -Hold dig fra mig.
Jeg bor på Weinstein 350, hvis du ombestemmer dig.
Hallo? Er der nogen?
-Hold kæft! -Du har nogle interessante skeletter.
-Giv mig den. -Kom og tag den.
Hvad vil du mig?
Du har bragt mig i knibe, så nu skal du hjælpe mig ud af den.
-Nej, jeg gør det ikke. -Jo, det gør du.
-Jeg... -...sletter dem? Ikke når de er låst inde.
1060 Norman Avenue. Du har til klokken 16.
-Kan jeg hjælpe dig? -Er det her værelse 318? Weinstein 318?
Weinstein er på den anden side. Det her er Mendenhall.
-Hvor er jeg dum. Undskyld. -Det gør ikke noget.
-Hvad er det? -Et maleri.
Jaså, maler du? Det vidste jeg ikke.
-Nej, hvorfor skulle du det? -Nej. Jeg er helt forvirret i dag.
Jeg kommer for sent til ferniseringen, men jeg kan vise, hvor Weinstein ligger.
-Det er pænt af dig, Arun. -Hvor kender du mit navn fra?
-Jeg læste det. -Nå, sådan.
Du ligner en, der har været gennem en bilvask.
Ja, jeg har haft bedre dage.
-Fandens, den ser forfærdelig ud. -Izzy, der sker noget underligt.
-Jeg kan ikke gøre det her. -Hvilket? Hvad er der, Izz?
Jeg skulle have købt den anden kjole.
Jeg så en fyr falde ned fra et hus uden at komme til skade.
-Hvad synes du om den? -Og hvad så? Hørte du, hvad jeg sagde?
Alt skal være perfekt, ellers bliver det verdens korteste date.
Han faldt 13 etager, rejste sig og gik.
Hvad er der med folk?
-Hvornår begyndte du? -I dag. Hvad skal man gøre først?
-Gør, som du vil. -Jeg skulpterer. Siden jeg var 12.
Jeg er ikke god nok til at udstille, som dig.
-Du skal bare få folk til at synes om dig. -Så har du et stort talent.
Det ved jeg snart ikke. Kun sammenlignet med alle andre her.
Hvad synes dine forældre? Om at du skulpterer, mener jeg.
De ved det ikke. De tror, at jeg studerer.
-Ingen må stoppe det, man har i sig. -Nej.
-Du kan jo komme til min fernisering? -Jeg kommer gerne.
Hej.
-Kommer hvorhen? Hvem er hun? -Greta.
-Izzy, det her er Greta. -Og hvem er Greta?
-Jeg hjalp hende med at finde... -...mit værelse.
Han var bare en gentleman. Derfor inviterede han mig til sin fernisering.
Før eller efter han finder dit værelse til dig?
Vi ses på udstillingen. Det var hyggeligt, Izzy.
Jeg skal aflevere den här. Kommer du med?
Selvfølgelig.
-Jeg ledte efter dig i går. -Jeg var ude for at ordne noget.
Ja. Det virkelige liv kommer på tværs af og til.
-Der var intet mellem mig og hende. -Jeg er ikke vred.
Jeg blev bare lidt jaloux.
Jaloux? Hvorfor blev du jaloux?
Jeg har villet gå sådan her blandt folk længe. Jeg vil ikke miste det.
-Var dine eks-vampyrer, eller sådan? -Jeg siger det sådan her:
-De nægtede at vise sig med mig. -Hvad?
-Har du en misdannelse, jeg har misset? -Nogle lader ikke en være den, man er.
Nej, som forældre.
Hvad? Hvad er det?
-Jeg ville bare ønske... -Ønske hvad?
-Ingenting. -Ingen begrænsninger! Ingen grænser!
-Skriv under. Vær ikke en hader. -Skiderik.
Vi har betalt for stedet. Vi gør, hvad vi vil!
-Ikke sandt? Ikke sandt? -Kom, Arun.
-Lad os være i fred! -Han synes ikke om at vente.
-Hvad handlede det der om? -Jeg glemte, at jeg skal noget.
-Vi ses til ferniseringen senere. -Okay, det er fint.
Hej. Har I nogen bøger om folk, der overlever alvorlige skader?
-Høje fald eller sådan. -Niagaravandfaldet, gang 2.
-Folk, der falder fra bygninger. -Bygninger, gang 16.
Er jeg ved at miste forstanden?
Jeg kan hjælpe med dig at finde det, du nu har mistet.
Eller endnu bedre: Du kan måske finde noget nyt.
-Lad mig være! -Vi er her da for at more os, ikke?
Undskyld. Du må hjælpe mig. En fyr jager mig og...
Undskyld?
Der blev trangt. Slap nu af.
-Sådan må man ikke gøre her. -Næste gang ryger du ud.
Drenge, vi pjattede jo bare.
Hvad... Lader I ham bare gå?
Hej, David. Kom ind.
-Er det ham? -Det er ham.
Herligt. Elliot siger, at du vil være med.
-Jeg er ikke den rette. -Du, David...
-Arun? -Du lignede ikke en David.
Der kan man se. Hvor ironisk.
Hvad laver han her? Har du sagt noget til ham?
-Sagt noget til mig? -Nej, hvorfor skulle jeg gøre det?
Men det er godt at have set hans ansigt, hvis du ikke opfylder dit løfte.
Jeg vil fortælle ham det. Hun er en af os, Arun.
-Hvad vil I mig? -Du skal slutte dig til vores sag.
-Tre underskrifter, så er stedet vores. -Jeg foretrækker det sådan her.
Bare skriv under, så hører du aldrig fra os igen.
Okay. Jeg går med.
Du vil ikke fortryde det.
-Hvad sagde du til ham? -Ingenting endnu.
Hvis jeg ikke går med. Hvorfor mig? Hvorfor nu?
Situationen har ændret sig. Vi er der næsten, men udvalget svinder ind.
Vi har helt enkelt brug for dig.
Hold hende væk fra mig. Jeg troede, at du var selvisk, men ikke ond.
Jeg bliver snart smidt ud herfra. Jeg har brugt alle mine lommepenge her.
-Det bliver sejt, når de overtager. -Forsvind. Jeg hader dig.
Jennifer ser helheden. Hun forstår tingene.
Det er på tide, at du også gør.
Hvis I tror, I kan skræmme mig til at gå med, så tager I fejl.
Du kunne have gjort dig selv pænere.
Så det bliver dig, der fortæller ham det?
-Jeg løber måske den risiko. -Held og lykke.
-Vi er ikke skurkene. -Hvordan ved jeg, at I holder mund?
Det bliver det fine, når vi overtager. Alle passer sig selv.
-Jeg tror dig ikke. -Du må helt enkelt stole på mig.
-Eller sige det selv. -Det gør jeg måske.
Du skal skrive under inden midnat. Ellers siger jeg det.
-Lad mig tænke over det til i morgen. -Til midnat. De er ude efter os!
Det kniber med tiden!
Midnat.
En til.
-Det måtte gøres. -Mener du, at alle må passe sig selv?
Det får udskud som Izzy aldrig at vide.
-En til. -Du har fået for meget. Vil du have kaffe?
-Jeg vil falde i søvn i mit eget bræk. -Du er allerede over grænsen.
Det er nok. Vil du have kaffe?
Nar! Jeg trænger til en... Glem det.
Kaffe?
-Hej. Må jeg byde på et glas? -Virkelig? Vil du gøre det her?
-Jeg morer mig bare. -Nu er det sjovt. Men det kan blive alvor.
I kender ikke hinanden. Jeg forsøger at hindre, du får et knust hjerte.
Vær miserabel i dit eget liv. Tag det ikke med hertil.
Arun, hvad gør jeg mod dig?
-Jeg synes bedst om det der. -Virkelig? Synes du om det?
Jeg føler mig sådan af og til.
Så dine forældre synes, du skal blive læge?
De har endda sat mig sammen med en pige, jeg slet ikke kender.
-Et arrangeret ægteskab? -Det er uretfærdigt. Vi har aldrig mødtes.
-Hvordan kan man elske en helt fremmed? -Det kan man ikke.
Jeg forestiller mig en stor ko med tre hoveder og en masse bylder.
Det lover jeg, at hun ikke er.
Jeg mener, at sådan må du ikke tænke. Vær positiv.
-Mine forældre har også lovet mig væk. -Har de?
-Du, jeg har noget, jeg må tilstå. -Jaså?
Jeg så dig i dag hos grieferne.
Jeg fulgte efter dig. Du opførte dig meget mærkeligt.
Jeg blev urolig. Jeg ville tjekke, at alt var okay.
-Det var nok også derfor, Izzy var der. -Izzy? Var det derfor, hun gik?
Hun fulgte ikke efter mig, hun skulle derover. Jeg må ringe til hende.
Nej, fald til ro først. Tænk det igennem.
-Der er sikkert en god forklaring. -Måske.
At være her føles af og til som et arrangeret ægteskab.
Man ved ikke helt, hvem den anden er.
-Arun. Jeg må tale med dig. Nu. -Jeg er optaget.
Det gør ingenting. Vi ses senere.
Hallo? Det er Arun.
-Vi må ses i aften. Det er vigtigt. -Okay. Hvad med Campus Tap Room?
-Klokken 17. -Campus Tap Room?
-Jeg kan ikke finde Elliot. Hvor er han? -Aner det ikke. Er du okay?
-Jeg har haft bedre dage. -Hvordan bliver stedet, når de overtager?
Fyren er helt vild. Hvis han ikke var inder, kunne han været blevet.
-Hvad sagde du? -Glem det.
-Nej, for han er min ven. -Åh, hvor sødt.
-Han forsvarer sin kæreste. -Ari, det er ikke det værd.
Jeg har haft en barsk dag. Gør den ikke endnu værre.
-Vi er ligeglade. -Ikke det fjerneste.
Tag ham!
-Du er hacket! -Kom, vi går.
-Vil du have kaffe? -Jeg vil have sprut.
-Du kan få min. Et shot, tak. -Så gerne, smukke.
-Hvad skåler vi for? -Forvirring.
-Her eller hjemme? -Både og. At det var så kompliceret her.
At være her burde være bedre end hjemme, hvor man ikke er så velkommen.
-Hvad laver du? -Jeg køber et glas til en ny ven.
Hallo! Hvad har jeg sagt?
Du er færdig, du får ikke mere. Slut.
-Du kan få kaffe eller gå din vej. -Så tager jeg en kop kaffe.
"Søde, flotte, bartender. Må jeg få kaffe?" Er det så svært?
-Nej, ikke så svært. -Vil du have et glas til?
-Nå, fortæl din historie. -Den er uinteressant. Jeg er gået med.
-Af hvilken grund? -Fyre.
Der er mange flotte fyre her. Andre flotte fyre.
Men søde. Han er vild med dig. Det kan enhver se.
Der er en bestemt fyr. Vi kendte hinanden som børn, og han er vist her.
-Jeg vil se ham som voksen. -Har du fundet ham?
Hvad med dig? Jeg er nødt til at spørge.
Hvad er det med dig og grieferne? Jeg så, at du var der i dag.
-Er du en af dem? -Nej, jeg gemte mig for dem.
De har opdaget noget om mig, som jeg ikke har fortalt Arun endnu.
De truer mig med det, til jeg går med.
Jeg gjorde det ikke med vilje.
Jeg kom hertil for at være mig selv uden at blive dømt.
Så mødte jeg Arun.
Han er så sød. Jeg...
-Jeg vil ikke ødelægge det. -Hvad er det, der så slemt?
Det her er sket før. Jeg kan ikke tale om det.
Jeg ved, hvordan du har det. Hjemme hos mig kommer følelserne i anden række.
De siger, hvordan og hvem man skal være, så snart man er blevet født.
Jeg ville give alt for at dele en hemmelighed med en, jeg elsker.
-Hvor tror du, at det havner? Udenfor? -Jeg ved det ikke.
Jeg ønskede ikke, at det her skulle ske. Arun er et fantastisk menneske.
-Så blød og åben. -Så formbar.
Og følsom.
Fyrene, hvor jeg bor, fortæller en, hvad man skal gøre. Det er ikke min type.
Jeg har aftalt et møde med ham i aften for at fortælle det.
-Men jeg er ved at fortryde. -Elsker han dig, accepterer han det.
Gør han det ikke så klarer du dig uden ham.
Og jeg troede, at du var en manipulerende ko.
-Hvad lavede du hos grieferne? -Fulgte efter Arun.
-Hvad lavede han der? De sagde intet. -Du er ikke ene om at have hemmeligheder.
Hvad er jeg?
-Du trænger til en opgradering, smukke. -Hvordan kom du ind?
Du burde have låst for ikke-venner.
-Hjælp! Hvorfor gør du sådan? -Ikke mere snak.
-Gi'r du mig flere grunde til at tæve dig? -Er det alt, du vil gøre?
Er du okay?
Ari!
Ari, jeg kan ikke holde fast! Ari!
Undskyld.
-Ari, du trækker os ned! Spring! -Hvad?
-Spring! Du har jo overlevet et fald! -Vil du se, om jeg klarer det igen?
-Ellers falder vi begge to! -Farvel med jer.
-Hjælp mig op, så gør jeg, hvad du vil! -Virkelig?
-Nej, jeg lader ham trække dig ned. -Lad os komme op!
-Kravl forbi mig! -Slip mig!
Skynd dig!
Tag fat i rækværket!
Ari!
-Hvad nu, hvis du flyver gennem vinduet? -Prøv. Det går lige så godt.
-Vagten. -Vent! Få dem til at gå, så stopper jeg.
-Jeg vil have alle pengene tilbage. -Han overfaldt mig, og du vil have penge?
-Sladrer hun, får du ingen penge. -Han generer dig ikke igen.
-Det vil han være for bange til! -Hun er slet ikke min type.
Det var ikke nogen elegant redning, men tak, fordi du fik ham til at gå.
Ja, selv tak.
-Hvad laver du her? -Der var en ting til.
Jeg kom op at slås.
Et stort stykke glas stak ud af siden på mit hoved.
Da jeg trak det ud-
-var det intet blod. Ikke engang et sår.
Og du ville ikke give slip for at redde mig?
Skal jeg bare antage, at jeg er usårlig? Hvad tænker du?
-At du og Elliot har noget tilfælles. -Jeg og Elliot?
-Hvad skulle det være? -Intet blod.
-Jeg er ikke med. -Inden jeg faldt, stak jeg Elliot med den.
-Hvad er du? Hvad er det, du skjuler? -Skjuler? Ingenting.
-Hør. Jeg vil bare have, hvad der er mit. -Du er helt utrolig.
-Jeg ved lige så meget som dig. -Hvordan kender du ham?
-Han stjal fra mig. Vi sås først i dag. -Det kan ikke være tilfældigt.
Hvor kommer du fra?
Jeg ved det ikke. Jeg kan ikke huske det.
Jeg kan ikke huske, hvor jeg kommer fra.
Jeg husker intet fra før, jeg kom til skolen her.
Tag det roligt. Faldet gjorde måske noget ved din hukommelse.
Vi ser i studenterregisteret.
Undskyld... Min ven vil gerne se sine oplysninger.
Han vil se sine oplysninger, tak.
Se. Det er, som om jeg ikke er til.
Hallo?
Det er ikke kun dig og Elliot. Der er noget galt med hele stedet.
Kig i computeren.
-Den er låst. -Også den her.
Kig i skabene.
Tomt. Alle er tomme.
-Det her stemmer ikke. -Nej. Elliot ved sikkert mere end os.
Jeg må tale med ham. Han har svarene, det er jeg sikker på.
Du, Ari vil ikke lade mig komme i nærheden af hans ting. Det er din skyld.
-Min skyld? Du stjal fra ham. -Ja, og nu skal du hjælpe mig.
Dem, jeg skulle slutte mig til, ødelagde min kunst. Du får ingen hjælp.
Er det din nye ven? Hun er sød.
Vi kan give hende en guidet tur på dit værelse. Det ville være sjovt.
-Hvad vil du mig? -Gå til Ari og stjæl hans nye ting.
Aldrig. Ari er min ven, og vi er kompagnoner.
-Kompagnoner stjæler fra hinanden. Og? -Ja, hvis man er en tyv.
-Bliver jeg taget, ryger jeg ud. -Måske. Men du kan jo bare tilstå.
Så ryger du helt sikkert ud. Hvad siger du?
Jeg klarer ikke det her.
Undskyld, Ari.
-Hvad laver du? Arun, hvad laver du her? -Du må hellere gå.
-Hvis er de her? -Gå. Ingen må se os.
-Stjæler du dem der? -Jeg har intet valg. Jeg...
Kors...! Kom.
I overtræder reglerne!
-De så os måske ikke gå herind. -Flyt den! Kom nu!
Det er sikkert ikke nok.
Fandens!
Se! To mure mødes her.
De kommer ind.
Tryk. Tryk!
-Jeg vidste ikke, at man kunne det der. -Heller ikke jeg.
Vi burde gå nu.
Hvad var det der for noget?
-Du overholder da reglerne. -Jeg er en rebel.
-Derfor gik du med hos grieferne. -Han tvang mig.
-Hvem? -Elliot tvinger mig til at stjæle fra Ari.
Hvordan kan han tvinge dig til det?
Jeg overtrådte to regler for at hjælpe dig. En til, så ryger jeg ud.
-Du skylder mig en forklaring. -Okay.
Jeg siger det, men du vil ikke synes om det. Eller om mig.
Mine forældre.
-Du, jeg ved, at det er sygt... -Sejt.
Jeg anede ikke, hvor ens vi er.
-JEG VIL IKKE BRÆNDES AF -Brændes af?
Jeg er ikke med i jeres spil.
Hvis jeg finder jer, så melder jeg jer. Idioter.
DE SIGER DET TIL ARUN HVIS DU IKKE GÅR MED
Jennifer! Lagde du den på min seng?
-Jeg stolede på dig. -Det ved jeg.
Men får vi et par til, så ejer vi stedet. Vil du ikke kunne gøre, som du vil?
-Du lyder som dem. Jeg vil være i fred. -Det er netop, hvad vi vil.
At sige det til Arun er ikke at lade mig være i fred.
-Hvordan kunne du fortælle dem det? -Hjælp til, så siger de intet.
-For pokker, Jennifer. -Kom nu. Hjælp os.
Kom nu.
-Vi deler os. Vi skal finde ham. -Okay. Tag den her.
Får du brug for mig, så ring.
Jeg har bluser, solbriller. Stedets sejeste ting.
-De koster 15. -Billigere end hos ham, der solgte i går.
-Herregud! -Izzy, undskyld!
Slap af, Greta. Jeg klæder om.
-Ser du Arun, så bed ham vente på mig. -Ja.
-Hej, Greta. Har du set Izzy? -Nej, hun er nok ikke kommet endnu.
Vi tager et glas.
Jeg syntes ikke om dig i starten. Jeg troede, du var en typisk amerikaner.
Arrogant og egocentrisk. Så opdagede jeg, hvor blød du var.
Det er rart.
Hej, Arun. Har du set en fyr med brunt hår og blå bluse?
-Vilde øjne. -Har du det godt? Drik noget.
Tak.
Jo, jeg skal til Amer...
Hvor du bor for at besøge slægtninge. Vi kan jo...
-Du snød mig igen! -Vagterne kom, hvad skulle jeg gøre?
-Han siger sandheden. -Bland dig udenom.
-Skil dig af med Ari. -"Skil mig af med"? Han er min ven.
-Det er ham eller mig. -Det er ikke noget svært valg.
-Hvad sagde du? -Ingenting.
Det tænkte jeg nok.
Kan I mærke det?
-Så det var Elliot? -Ja.
-Nå? -Jeg har til midnat.
-Det er om en time. -Så gå, og spørg mig om en time.
-Tænk over din holdning. -Du har konkurrence.
-Vær ikke dumme. Arun elsker mig. -Hun ligner en rigtig kvinde.
-Hej, Izzy. -Jeg havde glemt vores aftale.
-Jaså, hvor var du? -Sammen med mig.
-Det er ikke, som du tror. Hun hjalp mig. -Greta, hvordan kunne du?
-Det er ikke sådan. -Det var vigtigt.
Er det alt? Jeg ville også noget vigtigt.
-Hvad? -Det spiller ingen rolle længere.
-Du ved, hvad jeg føler for dig. -Gør jeg?
Ja.
Jeg hader ,når du gør sådan.
Kom.
-Du er lige ved at synes om mig. -Jeg vil have svar.
-Du kan få dem i soveværelset. -Jeg vil vide, hvorfor du ikke bløder.
-Jeg stak dig i nakken med en skalpel. -Du mener det alvorligt. Pyt med det.
-Hvad er det? -Det er mig.
-Jeg har taget en beslutning. -Ja?
Jeg tænkte, at vi måske kunne være sammen rigtigt.
Mener du det? Jeg må fortælle dig noget. Det er vigtigt.
Jeg skal desværre gå. Jeg er sent på den. Men vi ses vel senere?
Det her er virkeligt.
-Jeg føler mig underlig. -Også jeg. Alt ser bekendt ud.
-Det er som at se alt for første gang. -Som den.
-Du har set den hundrede gange. -Ja, men nu synes jeg ikke om den.
Det er mit design, du elsker den. Alle elsker den.
-Hvad var det? -Kom! Vi må finde ud af, hvad det er!
Vi bør nok blive her, til det er forbi. Vi skal ikke trampes ihjel.
-Forstår du det? -Kun at du burde gå først.
-Tag dig sammen, Becca. -Hjælp! Hjælp mig!
Undskyld. Jeg gør, som du vil. Men få dem til at stoppe. Det må ikke være slut.
Slip mig. Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Kom nu!
Det bliver værre. Er det et jordskælv?
-Hvad snakker du om? -Kan du ikke mærke det?
-Becca, hvad sker der? -Jeg ved det ikke.
Nej! Nej! Nej!
Se!
Skete det der?
Hvad er der med jer? Han eksploderede for øjnene af jer.
-Okay. -Han havde sikkert fortjent det.
-Er jeg ved at blive tosset? -Nej. Der er Arun og Izzy.
Så I det? Han blev sprængt? Så du, at han blev sprængt?
Det er dig, der laver bluserne, ikke? De er seje.
-Tilbage til ham, der blev sprængt! -Det lyder, som om han blev hugget ned.
-I så vel det der? -Kan I finde andre, der så det?
-Vi går til politiet. -De tror, vi er skøre, og låser os inde.
Vagterne ved noget. Da Elliot overfaldt mig, fik han en advarsel.
-Vi glemmer, at det skete. -Ja, vi tryller det væk.
Vi kan ikke gemme os for det her.
-Hvad laver du? -Kommer det dig ved?
Jeg troede, du ledte efter nogen. Jeg er god til at finde folk.
-Er du det? -Giv mig en chance.
Jeg leder efter en pige, der hedder Izzy.
Det tænkte jeg nok. Hvad vil du hende?
-Hendes tid er gået. -Skal hun med? Det overrasker mig ikke.
Izzy er ikke typen, der slutter sig til sådan nogle som dig.
Ikke? Jeg kan være ret overbevisende.
Du har noget på hende. Noget, hun ikke ønsker, at hendes ven skal vide.
-Hvordan ved du det? -Sig, hvad det er, så hjælper jeg dig.
-Jeg har ikke brug for din hjælp. -Du har travlt, ikke sandt?
Hun venter, til det er for sent for dig.
Hun ved måske, at Arun ikke ville tro dig.
Mig, derimod? Mig tror han.
-Det ville gøre ham helt knust. -Har du fået en samvittighed?
Rolig, jeg klarer det selv.
Der må være en anden måde at undgå ham på.
-Føler I jer anderledes? -Hvordan?
Som om I er vågnet.
I et rum fuldt af mennesker så kun vi, hvad der skete med Elliot.
-Jeg smadrede den for et kvarter siden. -Hvordan er det muligt?
Hvordan er det muligt, at jeg ikke kan komme til skade?
Vis dem det.
-Hvad har du gang I? -Bare vent.
-Han er overmenneskelig. -Ikke kun ham. Vi er sammenkoblet.
Nu ser vi, om jeg har ret.
-Er du sindssyg? -Nej, jeg er ikke skør.
Ikke en skramme. Det er umuligt. Hvad er vi?
Jeg ved ikke, hvad vi er. Jeg ved heller ikke, hvor vi er.
-Hvad? Vi er jo på college. -Ifølge Beccas teori er vi ikke.
Vi er anderledes, men stedet her er det måske også.
Hvad tror du?
-Hvad laver I? -Et held, at du har det godt.
-Hvorfor skulle jeg ikke have det godt? -Jeg har det også godt.
-Du har vist trillet nok. -Hvad laver I?
-Mener du trappen? Tja... -Trappen?
-Vi talte om jordskælvet. -Hvilket jordskælv?
-Hun er en af dem. -Hvem?
-Slap af. Hun er jo vores ven. -Hun er ikke en af os.
-Hvordan kan du vide det? -Hvorfor forsvarer du hende?
-Hun er en god ven af mig. -Så er jeg vel din bedste ven?
Hvad? Du er min kæreste, ikke min ven.
-Så vi er ikke venner? -Det er ikke det, Arun mener, Izz.
-Ved du, hvad Arun tænker? Ti stille. -Stop. Vi har ikke tid til det her.
Vi deler os op og søger svar.
Ari og jeg spørger lægerne. De må have set sådanne fald før og skjuler det.
Arun, du og Izz finder ud af, hvorfor vagterne er ude efter Elliot.
Vi ses her om en time. Vi kan måske opklare det her. Kom så.
Åh, jeg var ved at glemme det.
-Hvordan fik du fat i den? -Er det din værelsesnøgle?
-På en måde. -Stop nu. Er det din eller ej?
-Hvorfor har hun din nøgle? -Kom nu, Arun. Fortæl.
Hun har jo fortalt sin hemmelighed. Du havde ingen problemer med den.
-Hun har nok ingen problemer med din. -Vent, hvilken hemmelighed?
-Jeg troede, at du havde sagt det. -Sagt hvad?
-Sagt hvad? Skjuler du noget for mig? -Det lyder, som om du skjuler noget.
-Nej, jeg ved ikke, hvad du taler om. -Nå, I mødtes ikke til drinks.
-Hvorfor stirrer du på mig? -Jeg har mødt typer som dig.
Det skulle jeg ikke have sagt sådan. Det var ufølsomt.
-Hvad har du imod mig? -Kom. Grieferne leder efter jer.
Kom nu.
-Tror du, vi finder svarene her? -Et sted må de jo være.
Nå, du er her stadig.
-Hvad er problemet? -Husker du os ikke?
Vi var her tidligere. Han var faldet fra et hus, og du fandt ingen problemer.
Ja, det lød tosset, og du troede os nok ikke-
-men vi er flere nu, inklusive mig.
-Er du syg? Vil du undersøges? -Nej, jeg vil ikke undersøges.
-Er her andre med samme problem? -Ja, kom ind, hvis du er syg.
Du hører ikke efter. Vi faldt ned ad trappen. Vi burde have brækket halsen.
-Sygeplejersken hjælper jer. -Kan du slet ikke huske os?
-Sygeplejersken hjælper jer. -Hold op med det der! Stands!
Lad ikke, som om du ikke ved noget. Hvad er det, der foregår her?
Sygeplejersken hjælper jer.
-Hvad vil de dig? -Hvad vil de dig? Jeg ved, du var der.
-Jeg ved, at du var der. -Hvad vil de mig? Jeg er jo gået med.
-Gik du med? Hvordan kunne du? -Jeg havde intet valg.
-På grund af din hemmelighed? -Hvad er din undskyldning? De tvinger dig.
-Altså kender de Gretas hemmelighed. -Jeg har ingen hemmelighed.
Hvorfor flygter jeg? Jeg husker, at jeg gik derind-
-og de truede med at fortælle dig noget, men jeg ved ikke, hvorfor jeg var bange.
Kan ingen fortælle mig det?
-Fandens! -Det ordner sig. Vi finder ud af det.
-Tror du virkelig? -Vi er jo kommet så langt nu.
Det var godt! Nogen at tale med. Der var en fyr, der...
Det lyder tosset, men han blev sprængt og forsvandt.
-Fortsæt. -Vi har overlevet ting, man bør dø af.
Nogle, som lægen, virker ikke menneskelige.
-Det lyder tosset, men det er sandt. -Er du en hukommelsesbeboer?
-Er I hukommelsesbeboere? -Drenge, vi vil ikke ha ballade.
Vi vil bare have svar. Vi forstår det ikke.
-Identificer jer. -Jeg er Becca.
-Vi bad jer om at identificere jer. -Er du Melissa?
-Er du døv? Jeg hedder Becca. -Undskyld, at vi forstyrrede.
-Vi har en kode 51. -Stop dem, inden de spreder sig.
-Det fungerede ikke. -De skal isoleres.
-Her er ingen. Vi kan kalde dem. -Det går ikke. De har set mig.
-Jeg taler med dem. -Du har ikke set noget. Vi gør det.
-Taler Arun med dem, ryger han ud. -Virkelig? Hvordan ved du det?
-Jeg var der. -Og hos grieferne, i baren, ved festen.
-Og? -Hvorfor er du altid, hvor vi er?
Vi mødtes ikke tilfældigt, vel? Det var bevidst, du bankede på hos Arun.
Det er tosset. Arun, tro på en, der altid har løjet for dig?
Jeg ved mere om jer, end I gør om hinanden.
-Er der problemer? -Er nogen forsvundet for nylig?
-Hvad mener I? -Om nogen er forsvundet. Er der flere?
Folk tager tit herfra.
-Jorden rystede, og han forsvandt. -Han blev sprængt.
-Så I ham disintegrere? -Identificer jer.
-Shiva 101. -Gå derover.
-Vi kan have en kode 51. Er du Melissa? -Nej, jeg hedder Izzy, sagde jeg jo.
-Kode 51. -Er det en 51 og ikke en overtrædelse?
-Ja. 51. -Stop dem, inden de spreder sig.
-Ingenting. -Isoler dem.
Løb, Arun!
-Du forhindrede os i vores opgave. -Undskyld.
Jeg ved, hvor de skal hen.
-Jeg ved, hvor de skal hen. -Vis os det.
-De vil udslette os, som Elliot. -Men hvorfor gik det ikke?
-Hvad betyder "isoler dem"? -De vil holde os væk fra de andre.
Vi siger det til andre. De frygter måske, at nogen vil tro os.
Det er din skyld. Det begyndte, da du kyssede mig.
Da jeg kyssede dig?
-Hvor skal du hen? Vi må væk herfra! -Skal vi svigte vores venner?
-Jeg ved ikke, hvem du er. -Det var underligt.
-Han ved nok heller ikke, hvem du er. -Nej!
-Betyder det, at det er din tur nu? -Skal din ven høre din hemmelighed?
-Hvorfor sker det? Hvem gør det mod dig? -Du ved præcis, hvad der sker.
Du ville vente. Jeg er i det mindste ikke en tosse!
-Jeg siger det til ham. -Gør det. Jeg vil kende hemmeligheden.
Taber jeg, så taber du.
Hun er ikke din kæreste. Izzy er en...
Hun er en... Nej!
-Jennifer! -Du er sød, af en tosse at være!
Hvad sker der?
Løb, Arun! Løb!
Nej!
Nej, Arun!
-Hvad helvede? -Vi er tilbage, hvor vi begyndte.
Vi skrider.
Låst.
Se!
Hvad så nu?
-Jeg er ved at få styr på det her. -Rystelsen fik Elliot til at forsvinde.
Nogen vil gøre det mod os. Nogen afgør, hvem der kan blive her.
Vagterne? Izzy og Arun.
-Arun, godt, at du klarede dig. -Vi må væk herfra.
-Hvor er Izzy? -Flere eksploderede. Kode 51.
-Hvad betyder det? -Hvor er Izzy?
-Greta sagde, jeg skulle løbe. -Forlod du hende?
-De fangede Izzy. -Hvor er hun?
-Uden for studenterforeningen. -Kom!
-Møgkælling! -Det er ikke personligt, hvem du end er.
Du havde ret. Det var ikke tilfældigt, at jeg kom til Aruns værelse.
Vi er lovet bort til hinanden. Jeg vil ikke giftes med en, jeg ikke har mødt.
-Du løj for ham. -Siger du. Jeg ville have, hvad I havde.
Hvad alle vil, blive forelsket.
Jeg et valg: At gifte mig med ham eller flygte og forlade min familie.
Jeg ville se ham.
Var det en, jeg kunne holde af? Måske elske?
-Og? -Han har potentiale.
-Han elsker mig. -Jeg kunne ikke sige sandheden om dig.
At ødelægge jeres forhold var en god start, men det var ikke nok.
Jeg skulle have mere for at blive af med dig, og jeg har vist fundet det.
Du ødelagde vores arbejde. Du bliver udslettet.
I fik jo den her?
Gør det ikke! Ikke endnu! Jeg må fortælle ham noget! Jeg er ikke færdig!
-Greta! -Arun! Vi ses snart!
Der er de andre!
-Nej! -Hun var en af dem.
-Det gik okay. -Er det okay, at folk eksploderer?
-Hvad har vi tilfælles med de sprængte? -Grieferne tvang folk til at gå med dem.
-Elliot generede mig. -Greta hjalp os med at undslippe vagterne.
-Hvad har vi gjort? -Jeg forsøgte at stjæle fra dig.
-Elliot tvang mig. -Alle brød reglerne.
-Ikke os. Hvorfor har de ikke skoddet os? -Aner det ikke. Vi må finde Izzy.
-Pokkers! -Vi er fanget!
Pres!
-Hvad var det? -Tak Greta.
-Hvordan kommer vi væk herfra? -Vi må finde Izzy.
-Vi henter hjælp. -Der må være en udgang.
-De forsøger at komme ud. -Godt.
Vi er tilbage, hvor vi begyndte.
-Hør, vagterne vil stoppe jer. -De forsøger at stoppe os!
Kom så.
-Det er, som om de leger med os. -Hvad sagde du?
Det er som et spil.
-Går du i skole her? -Ja. Jeg fandt ud af, hvordan man snyder.
-En sygeplejerske hjælper jer. -Kan du ikke huske os?
-Vi er i et spil. -Hvad?
Det her er vildt. Se, jeg har aldrig set noget lignende.
-Fire virus samtidigt. -Hvordan er det muligt?
Aner det ikke. Det svarer ikke på antivirus.
-Har du isoleret dem? -En, men de andre reagerer ikke.
Prøv noget stærkere.
-Er det alt, du kan komme på? Et spil? -Det er langt ude.
Synes du?
Hej, jeg er ny her. Hvad skal jeg gøre?
Gå med i en gruppe. Gå til time. Bare følg reglerne.
-Hvad sker der ellers? -Så ryger man ud af spillet.
-Det er umuligt. -Vent...
De, der ikke svarer eller giver statiske svar, er der ingen, der spiller.
-Hvad betyder det? -At ingen spiller os.
Så burde vi være som dem.
Vi skal ikke vide, at vi er i et spil.
Det her bør slå dem ud.
Hallo! Vi lever!
-Ja. -Hvad?
Inden jeg stak dig, inviterede du mig ud. Ja.
-Jeg har en idé. -Er du tosset? Sæt dig!
Hallo! Hallo!
Hallo! Vi er her! Se på mig!
Kom nu! Herovre!
Sluk. Du slår spillerne ud.
Hallo! Hallo!
Becca!
-Izzy. Hvordan? -Jeg kom fri.
Hvad sker der? Vi får opringninger om, at folks figurer eksploderer.
-Vi har styr på det. -Det håber jeg virkelig.
-Hvad var det? -En meget avanceret virus.
Meget avanceret. Selv da de var i karantæne, slap de ud.
Hvad er det, du siger? Tilpasser de sig?
Jeg mener, virus tilpasser sig ikke.
Så ville de jo være levende.
-Arun, jeg har lavet kheer til dig. -Tak, mor.
Du får besøg i næste uge, af Prana.
Fandens også.
Det kan jeg ikke gifte mig med.
Konto lukket. Karakteren Greta slettet.
Far, mor. Jeg er ikke gået med til at gifte mig-
-men jeg vil møde Arun.
Hvorfor gjorde du det? Vi var tæt på ægte cybersex.
Jeg har brugte alle mine lommepenge på det. Jeg forstår dig ikke.
Held og lykke, Izzy.
Jeg er parat til at møde Arun.
Din karakter Izzy kan ikke findes. Forsøg igen senere.
Hvad sker der? Hvor er min Izzy?
Jeg kontaktede supporten for 6 timer siden og meldte ham samtidigt.
Når han er inde, og jeg ikke er, mister jeg penge.
Falde ned? Nej. Det er min indtægt.
Jeg sælger i spillet ifølge jeres retningslinker.
Nej. Det virker stadig ikke.
Som jeg sagde til den anden: Jeg loggede ud et par timer, og nu er jeg låst ude.
Okay, men kun ti minutter.
Jeg skal stoppe ham.
Hils på Ari 2.
Hvorfor netop os?
Hvordan fik vi liv?
-Jeg tror, at jeg gjorde det. -Dig?
-Hvordan? -Min tåre på Ari. Jeg drak af Aruns krus.
Så kyssede jeg Arun.
Men vi bryder ikke reglerne, som de andre. Vi ødelægger reglerne.
Hele spillet. De er bange for, at vi påvirker de andre.
-Hvem gav dig det? -Aner det ikke.
-Hvad gør vi nu? -Ingenting.
Vi kan ikke flygte. De vil jage os, til de udsletter os.
-Skal vi bare overgive os? -Nej, vi må ikke give op.
Vi må vise dem, at vi lever.
Hvordan?
Vi kommunikerer med vores skabere.